Vzdelávacie prostredie prechádza hlbokou transformáciou, ktorá je výzvou pre tradičné pedagogické modely vzhľadom na dynamické požiadavky 21. storočia. Túto zásadnú zmenu zvýrazňujú dve odlišné paradigmy – tradičný bankový model a progresívny prístup zameraný na žiaka.
Bankový model vzdelávania, ktorý vychádza z tradičnej filozofie zameranej na učiteľa, chápe vedomosti ako tovar, ktorý sa vkladá do vnímavej mysle študentov. Tento jednosmerný prenos informácií kladie dôraz na memorovanie a pasívne učenie, pričom študentov považuje len za nádoby čakajúce na naplnenie. V tomto modeli učiteľ preberá úlohu autority a individuálne potreby, záujmy a skúsenosti študentov často ustupujú do úzadia, čo vedie k štandardizovaným a nepružným vzdelávacím skúsenostiam. „V bankovej koncepcii vzdelávania sú vedomosti darom, ktorý tí, ktorí sa považujú za vedomých, udeľujú tým, o ktorých sa domnievajú, že nič nevedia.“ (Freire, P. (2000) Pedagogy of the Oppressed. 30th Edition, Bloomsbury Academic, New York)
Tento prístup osvetľuje názorný príklad z poľského systému vzdelávania v oblasti histórie. Tradičné vzdelávanie sa bežne vyznačuje faktografickým prístupom a metódami overovania vedomostí. Skúšky v minulosti zahŕňali odpovede na otázky typu „Čo? Kto? Kde? a Kedy?“ V tomto tradičnom modeli by vedomosti o pruskej prehre znamenali odrecitovanie konkrétnych detailov: „Žigmund I. ‚Starý‘ s Albrechtom Hohenzollernom 10. apríla 1525 na krakovskom trhu.“ Dôraz sa kladie na zapamätanie si presných dátumov a detailov, bez hlbšieho ponorenia sa do významu udalosti. Tento model nepodnecuje žiakov k zamysleniu sa nad základnými otázkami, ako napríklad prečo je história dôležitá, aký je jej účel a aký význam má jej učenie sa v škole. Tento metodický prístup sa odráža v systéme skúšok, kde sú študenti len zriedkakedy vyzvaní, aby poskytli príbehy alebo kritickú analýzu. Ak by napríklad niekto, kto nie je profesionálne spojený s históriou, mal zostaviť zmysluplný príbeh v desiatich vetách o pruskej prehre a vysvetliť jej význam, pravdepodobnosť úspechu by bola minimálna. Dôvod spočíva v našom prístupe k chápaniu minulosti, ktorý sa primárne zameriava na fakty a udalosti. (Kierzkowski, Michał. (2017). Oral history and historical education in Poland. Possibilities and application. Wrocławski Rocznik Historii Mówionej. 6. 81. 10.26774/wrhm.150)
Obmedzenia bankového modelu sa prejavia, keď jednotlivci vzdelaní v tomto rámci považujú za náročné kontextualizovať historické udalosti a pochopiť ich širšie dôsledky. Dôraz na memorovanie potláča kreativitu, kritické myslenie a schopnosť vytvoriť ucelený príbeh. Na tomto príklade bankový model odhaľuje svoje nedostatky pri podpore hlbokého a zmysluplného chápania historických udalostí.
S postupujúcim 21. storočím, ktoré sa vyznačuje rýchlym technologickým pokrokom a spoločenskými zmenami, je význam zmenu paradigmy smerom k personalizovanejšiemu a interaktívnejšiemu vzdelávaniu, čím reaguje na potrebu nových kompetencií. Tu sa ťažisko presúva na individuálneho študenta, pričom sa uznávajú jeho jedinečné potreby, záujmy a skúsenosti. Učitelia sa v tomto modeli menia na facilitátorov, ktorí vedú študentov prostredníctvom aktívneho skúmania, kritického myslenia a spoločného učenia. Vzdelávanie zamerané na žiaka podporuje študentov, aby prevzali zodpovednosť za svoju cestu vzdelávaním, čím sa podporuje dynamické a personalizované vzdelávacie prostredie.
Okrem toho integrácia poznatkov kritickej pedagogiky obohacuje prístup zameraný na žiaka o kritickú analýzu mocenských štruktúr a spoločenských noriem. Kritická pedagogika nabáda študentov nielen k tomu, aby spochybňovali obsah vedomostí, ale aj ku kritickému skúmaniu sociálnych a politických rozmerov, ktoré tieto vedomosti obklopujú. Tým, že kritická pedagogika spochybňuje spoločenskú nerovnosť a podporuje sociálnu spravodlivosť, sa bezproblémovo spája s prístupom zameraným na žiaka, ktorý kladie dôraz na posilnenie postavenia študentov, aby sa stali aktívnymi aktérmi zmeny.
V predstavách o budúcnosti vzdelávania sa prístup zameraný na žiaka javí ako transformačná sila, odklon od tradičného bankového modelu, ktorý už nemusí dostatočne pripraviť študentov na zložité podmienky moderného sveta. Tento prístup s dôrazom na individualizované učenie, kritické myslenie a spoluprácu je v súlade s vyvíjajúcimi sa potrebami 21. storočia. Prijatím princípov vzdelávania zameraného na žiaka, obohateného o kritickú pedagogiku, a dôrazom na pestovanie kľúčových kompetencií pripravujeme pôdu pre inkluzívnejšie, sociálne uvedomelé a posilňujúce vzdelávanie. Keď sa pohybujeme v zložitom teréne budúcnosti, prístup zameraný na žiaka sa stáva vodiacim svetlom, ktoré osvetľuje cestu k vzdelávaniu, ktoré nielenže vybaví študentov vedomosťami, ale tiež im umožní kriticky sa angažovať vo svete a uskutočňovať pozitívne zmeny.